MAGYAR EGYHÁZTÖRTÉNETI VÁZLATOK REGNUM
2000/1-4

KELEMEN MIKLÓS

EGY 18. SZÁZADBELI  ERDÉLYI  UNITÁRIUS  PŰSPÖK, 
SZENTÁBRAHÁMI MIHÁLY

Az unitárius egyház második alapítójaként ismeri Szentábrahámi Mihály a városfalvi unitárius lelkész, Szentábrahámi György fiaként születik 1683-ban.
Iván László Szentábrahámival foglalkozva(1) elmondja, hogy a későbbi püspök gyermekkora arra az időszakra esik, mikor az Erdélyi Fejedelemség politikai és vallás-szabadságot biztosító “Leopold Diploma" rendelkezései ellenére, a németbarát kormányzat a protestánsok körfására törekszik.
Középiskolai tanulmányait 1710-ben a kolozsvári unitárius iskolában végzi Dinién Pál igazgatósága, a hollandiai származású, később lutheránussá váló Roscius Acatius Frigyes és várfalvi Pálú Zsigmond tanársága alatt, kiváló tanulóként. Később, az 1. József alatt, az Erdély politikai megszervezésére kinevezett bizottság unitárius tagjai mellé a papi teendők végzésével bízzák meg. Itt került kapcsolatba Biró Sámuel főkormányszéki tanácsossal, akinek tiszteletére írja és adja elő Dersi Simó István “Vir regius" című színdarabját. Biró pártfogása alá veszi Szentábrahámit és anyagiakkal segíti külföldi továbbtanulását.
Szentábrahámi három évet tölt az erdélyi unitáriusokkal rokonszenvező holland remonstránsok körében. Itt ismerkedik meg a híres amszterdami teológus-professzor, Limbrock Fűlőp törekvéseivel. Limbrock eszméit magáévá téve tér vissza Kolozsvárra 171b ben. Előbb Biró Sámuel fia mellett házitanító, majd 1716 februárjától előbb a piactéri, majd annak elvétele után, 1724-től a Bel-Magyar utcai unitárius iskola tanára.
Tanári működéséről az unitárius irodalomban csak általánosításokkal találkozunk. Bodor András(2) az unitárius kollégiumnak a vallás, a művelődés és a tudomány területén betöltött szerepéről írva, így jellemzi Szentábrahámi tanári működését: “Nem esett kétségbe a bajok láttán (piaci iskola elvétele), hanem nagy buzgalommal hozzálátott az akadályok elhárításához. Az elvett iskola helyett újat építetett, az elégedetlenkedő diákok között rendet csinált, bölcs intézkedéseivel feloldotta a hallgatók és a tanárok közötti feszültségeket ..., írt értékesnek ítélhető tankönyveket, csaknem minden tárgyból."
Hogy mi készteti Bodor Andrást a néhány soros jellemzésre, kiderül, ha fellapozzuk Gál Kelemen(3) munkájának e korra vonatkozó lapjait. Kiderül, hogy Szentábrahámi alig  kezdi meg tanári pályafutását, a piactéri iskolaépületet át kell adnia a római katolikus egyháznak. A továbbtanulás bizonytalansága miatt a tanulóifjúság egy része még a városból is eltávozik, s a Belső-Magyar utcai iskolaépületben kilenc fővel kezdi meg a tanítást, 1718. május 10-én.
Maga az iskolaépület sem felel meg a tanítás céljainak. A tanulók kétkezi munkával próbálják az épületet használható állapotba hozni, miközben - a nagy szárazság miatt - az éhezéssel is meg kell küzdeniük. Nemcsak az iskola régi, kialakult rendje, de a diákoknak a tanuláshoz való viszonya is megváltozik. A pestisjárványok után a továbbtanuló igyak kezdik semmibe venni az iskolai kötöttséget. A tanerők és a tankönyvek hiánya még fokozza a nehézségeket. Mikor a diákság - a terhek viselésének kérdésében szembekerül az iskola támogatóival, Szentábrahámi kénytelen új törvényeket hozni, s azokat szigorúan betartatni. Így: csak az járhat iskolába, akinek van Bibliája; a gyűjtőútak után visszakerülőknek el kell számolniuk a begyűjtött pénz- és természetbeni adományokkal; akik csak a karácsonyi istentiszteleten végeznek egyházi szolgálatot, kevesebb juttatásban részesülnek; akik igazolatlanul mulasztanak, m ágyat zárják ki az iskolai ellátmányból; akik nem tartják be az előírt öltözködést, nem gyakorolhatják jogaikat; a tanítás ideje alatt a tanulók nem hagyhatják el az iskola épületét, s az ott lakók kötelesek este 8 óra után az épületben tartózkodni; a tanulóknak tilos a dohányzás - a “büdös füst" - használata, akit dohányzáson kapnak, kizárják a diákok sorából stb. Az ilyen és ehhez hasonló törvények és azok betartatása jelentik Szentábrahámi - Bodor András említette - "bölcs intézkedéseit", de ide sorolható azoknak a tankönnyveknek megírása is, melyek hiányában a tanulóifjúság alulmarad az előírt tanulmányi színvonalon. Szentábrahámi a körülmények miatt - iskolai elfoglaltsága mellett - papi, majd főjegyzői teendőket is végez. Mint a kolozsvári egyházközség papjának a prédikációk és a szertartások végzése jelent elfoglaltságot, mely feladatnak példás módon, lelkiismeretesen eleget is tesz. Életrajzírói - tisztségeiből következően -, mint papról, kűlön nem emlékeznek meg. Teológiai álláspontja alapján egyházi beszédeiben annak a szabadelvű kereszténységnek szószólója lesz, amely a holland teológus, Limbrock Fülöp gyakorlati kereszténységét hirdeti. Így egyházi beszédeiben nem dogmai fejtegetésekre, hanem azoknak a jó cselekedeteknek a bemutatására törekszik, amelyek az Isten iránti odaadásból származnak. Ezért beszédeiben mellőzi a dogmatikai értelmezést s helyette a jézusi életforma ismertetésére és elfogadtatására helyezi a hangsúlyt. Teszi ezt annál is inkább, mert meggyőződése szerint ez segít hozzá a keresztény egységhez és a felekezetek közötti békességhez. Fejérvári Sámuel Szentábrahámi felett tartott beszédében(4) így emlékezik felőle: "Alázatos volt ... Pál apostolhoz hasonlóan leereszkedett mindenkihez és kész volt szolgálni mindenkinek."
Szentábrahámi 1723-tól 1737-ig főjegyzőként vesz részt az egyház kormányzásában, abban az időszakban, amikor a püspöki tisztség betöltője Pálfi Zsigmond (1724-1737). A Vasárnapi Újság "V" betű alatt meghúzódó “Szentábrahámi Mihály püspök" című ismertetője(5) a főjegyző Szentábrahámit a "köztanácskozások fő-fő rugójának" mondja, érdeméül emlitve az egyázi alkotmány bővítését és az egyházi igazgatás "legszabadelvűbb" képviseleti alapra állítását. Jakab Elek a Keresztény Magvetőben(6) megemliti, hogy Szentábrahámi főjegyzősége alatt "számos életbevágó" intézkedés történik, és mint ilyeneket az alábbiakat sorolja föl: a tanítók fizetésének rendezése, közpénztár létesítése, az iskolai fenyítés szabályozása, a püspök és az esperesek működésének zsinati elbírálása, a főtanácsosi tagok hatáskörének meghatározása és az egyházi fegyelem megerősítése. Jakab Elek föltételezi, hogy a fenti intézkedések nem mindegyike Szentábrahámi kezdeményezésére lép életbe, de azokban - mondja -, Szentábrahámi erkölcsi nagysága és talentuma jut kifejezésre.
1737 ben a kővendi zsinat Szentábrahámit püspökké választja. A legszebb korban levő Szentábrahámi püspökké választása jóformán semmi újat nem hoz életébe, legföljebb terheit növeli. Az 1740-ben trónralépő Mária Terézia ismert unitárius-ellenessége folytán, háborúinak anyagi fedezetéül szeretné megkaparintani az unitárius alapítványok jövedelmét is. Ezért felszólitja az egyházat anyagi javainak írásbeli bemutatására. A királynő felhívásának eleget tevő Szentábrahámi Mihály ezt olyképpen teszi, hogy felsorolja, melyik fejedelem milyen adományban részesíti az egyházat, de kiemeli, hogy azokat az uralkodóház tagjai már elvették az egyháztól, így már nincs mire igényt tartaniuk.
Mint az unitárius egyház 16. püspöke minden esztendőben zsinatot fari, vezetése alatt az egyház olyan képviselő testületté alakul át, mely egységesen vehet részt az egyház ügyeinek intézésében. Jakab Elek a püspök Szentábrahámiról írva megjegyzi, hogy minden, a köz érdekében végzendő munkássága széles látókörről tesz bizonyságot. Összes idevonatkozó cselekedetét nem tudja felsorolni, de néhányat szükségesnek tart megemliteni. Ilyen pl. a zsinattartás szabályozása, az őszi hálaadó ünnep időbeli meghatározása, a papoknak kinevezési okmánnyal való ellátása, az ekklézsiák javainak évenkénti számbavétele, a Főtanácsnak és a zsinatoknak imával való megnyitása stb., mellyel mind az egyházi élet megjobbítását kívánja előmozdítani.
Szentábrahámi méltó helyet vív ki magának a teológiai irodalomban is. A Vasárnapi Újság már emutett száma(7) Szentábrahámiról értendően írja, hogy az a sorsa, hogy "kevesektől ismerve, kevesekre hatva, szerény körben élve, övéiken kívül meg nem siratva, meg nem emlegetve haljanak el."
Szentábrahámi fölismeri annak hátrányát, hogy az unitárius egyházban nincs a hit elveket összefoglaló olyan egységes munka, mely rendezné és összefoglalná, de ugyanakkor a kor színvonalán állva mulatná be az unitárius bitelveket, e hiányt pótlandó írja meg latin nyelvű hittanát “Systema universae theologiae Christianae" címen, még püspökké választását megelőzően. Molnár Lehel írja(8) hogy a tankönyvként használt munka - a kinyomtatás lehetetlensége miatt -, kéziratos másolásban terjed és egy ilyen másolat megtalálható a kolozsvári egyházi levéltárban is. Ezt Sárdi István másolja le 1756/57-ben. A munka kinyomtatására a II. József-féle "türelmi rendelet" után, 1787-ben kerül sor, mégpedig a bécsi udvar azon jóváhagyásával, hogy a rajta átvonuló szerénység mintául szolgálhat más vallást tárgyaló munkákhoz is. Molnár azt is meg emliti, hogy a mű nagy jelentősége ellenére kevés ideig van forgalomban, mert az újabb teológiai munkák (Márkos Györgyé, Székely Mózesé, Kriza Jánosé), melyek kevésbé ragaszkodnak a felsőbb hatóság jóváhagyásához - a forgalomból hamar kiszorítják. A művet a megjelenést követő esztendőben Kozma Mihály fordítja le magyar nyelvre. A  fordítás ellenőrzését a Főtanács egy 3 tagú bizottságra bízza, de a kinyomtatásra nem kerül sor. 1850-ben Székely Mózes kísérletezik a fordítással, majd 1899-ben jelenik meg magyar nyelven Derzsi Károly tollából. Bár Szentábrahámi hittételei ekkorra már érvényüket vesztik, az előszó írója, Ferencz József méltánylóan nyilatkozik az érdemes munkáról.
E munka, mely a 18. században az egyház fönnmaradását kívánta szolgálni, ellen mondó bírálatokra adott okot. Az unitárius Borbély István szerint Szentábrahámi letompítja Jézus kettős lényegéről szóló dogma éleit, míg Ferencz József és Vári Albert a kortikbeli vallás lényegét találják meg a Summában, melyből csak lényegtelen kevés hagyandó ki. Masznyik(9) Szentábrahámi óvatosságát "a kibúvó ajtók rendszerének" mondja, s úgy ítéli meg, hogy közelebb áll Luther üdvtanához, mint Kálvin szelleméhez. Iván László lényegretapintóan jegyzi meg, hogy a munka az első rendszeres, nagy tudományos felkészültséggel megírt unitárius mű. - Bodor András szerint: bár érződik rajta a "dési complanatio" és az európai vallásos irányzatok hatása - hasznos és illendő lenne már magyar fordításban is közreadni. (Bodor feledi, hogy Derzsi már lefordította a munkát). - Molnár Lehel a holland remonstránsok hatását érzi, de elismeri annak még a részletkérdésekre is kiterjedő alaposságát.
Szentábrahámi másik jelentős munkája a kedves olvasónak ajánlott "Sokféle szükségleteinkhez alkalmaztatott könyörgések..." c. imádságos könyv, mely - Horányi szerint- először Bécsben került kiadásra, névtelenül. A 2. kiadás a kolozsvári Református Kollégium nyomdájából került ki, 182frban. A 144 könyörgést tartalmazó 352 oldalas, a végén "hálaadó könyörgések mutatótáblájá"-val is ellátott könyvecske azt az imádkozó embert kívánja segíteni, aki nem tudja, hogy mit és milyen formában kell Istentől segítséget kérni. - Boros György(10) Szentábrahámi könyörgéseit a 18. század unitárius elégiájaként értékeli, amely harmadszor is megjelenik Csifó Salamon átdolgozásában.
Szinnyei József szerint(11) 36, Gál Kelemen szerint 29 munkával gazdagítja a korabeli unitárius egyházi irodalmat, mindkét bibliográfus szerint ezek nagyobb része kéziratban maradt. A legtöbb vele foglalkozó irodalom - érthetően -, csak két nagyobb szabású munkájával foglalkozik, s bár a rész-tudósítások alapján érdemes volna összeállítani munkáinak teljes jegyzékét - ez mindmáig nem történt meg. Többen szólnak tankönyv, teológiai, egyházi és halotti beszédei, imái, értekezései, zsinati elnöki beszédei, egyházi törvénykezéssel foglalkozó munkái felől. Ezek latin nyelven íródtak, s ma már alig-alig akadna fordító, aki az ilyen jellegű munka magyar nyelvre ültetésére vállalkozna.
Tekintettel, hogy Szentábrahámi a 18. századi unitárius hitelveknek írásba foglalója, nézzük át azt a 18. századbeli unitárius teológiai álláspontot, mely Vári Albert tollából olvasható.(l2)
Mint fentebb emutettük, a remonstráns körökben tanuló Szentábrahámira nagy hatással volt Limbrock gyakorlati kereszténységre vonatkozó teológiai álláspontja, melynek aztán egyházi beszédeiben és írásaiban is hangot adott.
Az alábbiakban röviden csak arról szólunk, ami Szentábraháminál - és rajta keresztül a 18. századi unitárius hitelvekben -, eltér az általános keresztényi állásponttól.
Ilyen az angyalokról, az engesztelő áldozatról, a közbenjáróról és az eleve elrendelésről (predesztináció) vallott nézet, mely helyet kap a kor unitárius tanaiban is, de Szentábrahámin keresztül újfajta értelmezést nyer. Így pl. az angyalok test nélküli, de értelmes és akarattal megáldott lények: az engesztelő áldozat és a közbenjárás Isten szeretetének bizonyítéka, míg a predesztináció az üdvösségre, vagy a kárhozatra rendelő végzés. Azonban a korabeli - Szentábrahámi alapozottságú - teológiában félreérthetetlenül unitárius jellegű az Istenre, Jézusra és a Szentlélekre vonatkozó tanítás, melyben a teremtés koronájának tartó ember nyilatkozik meg, aki nagy elődjével, Dávid Ferenccel egyetértően a hitet Isten ajándékának tekinti s azt az emberiség javára és előmenetelére kívánja felhasználni. Ha itt tételesen felsorolnánk a század Istenre, Jézusra és a Szentlélekre vonatkozó minden unitárius nézetet, Csupán Vári Albertet ismételnénk, akí Szentábrahámi teológiáját figyelemreméltó körültekintéssel már 100 évvel ezelőtt a Keresztény Magvető hasábjain bemutatta, s akinek bíráló ismertetése mais időszerű.

Jegyzetek

1.  Unitárius Értesítő, 1935.jan. 3. old.
2 . Keresztény Magvető, 1990. 3-4. sz. 179. old.
3.  GÁL KELEMEN: A kolozsvári unitárius kollégium története. 2. Kolozsvár, 1935.
4.  Fejérvári Sámuel
5. Vasárnapi Újság 1965. 36. Sz. 445. Old.
6. Keresztény Magvető, 1861, 157. Old.
7. Ld. 5. Sz. jegyzetet.
8. Unitárius Közlöny, 1997. Nov.-dec.
9.  Masznyik
10. Keresztény Magvető 1932. 258. Old.
11. Szinnyei ózsef: Magyar irók élete és munkái, 1890-1914.
12. Keresztény Magvető 1900. 145. Old.

IRODALOM

BODOR ANDRÁS: Az unitárius kollégium az első erdélyi magyar főiskola a vallás, a művelődés és a tudomány szolgálatában. Keresztény Magvető 1996.
BOROS GYÖRGY: A 17. évszázad termékei. Keresztény Magvető 1932. 
DANIELIK JÓZSEF: Magyar írók. Életrajz gyűjtemény. 2. köt. 1858.
FELHŐS SZABOLCS: Remonstrans és unitárius testvériség. Unitárius Elet 1996. jan. 
GÁL KELEMEN: A kolozsvári Unitárius Kollégium történetei. 1935.
JAKAB ELEK: Szentábrahámi Mihály. Keresztény Magvető 1861. 
JAKAB ELEK: Szentábrahámi Mihály püspök. Vasárnapi Újság 1865. 
KELEMEN LA.IOS: Művészettörténeti tanulmányok. 2. köt. 1984. 
KÖPECZI BÉLA (főszerk.): Erdély története. 2. köt. 1987.
LÁSZLÓFFY ALADÁR: Házsongárd. 1989.
MOLNÁR LEHEL: [Kétszáztíz] 210 éve jelent meg Szentábrahámi Lombard Mihály “Summája”. Unitárius Közlöny 1997 nov.-dec.
SIMÓ JÁNOS: Az unitárus egyház története. 1898.
SZÉKELY SÁNDOR, ARANYOSRÁKOSI: Unitária vallás történetei Erdélyben. 1839. SZILÁGYI SÁNDOR: Erdély irodalomtörténete. Budapesti Szemle 1859. SZINNYEI JÓZSEF: Magyar írók élete és munkái. 1890-1914.
VÁRI ALBERT: Kapcsolatok az erdélyi unitcriusok és a holland remonstránsok között. Keresztény Magvető 1932.
VÁRI ALBERT: Szentábrahámi teológiája. Keresztény Magvető 1930. 
ZOVÁNYI JENŐ: (Négyszáz] 400 év. 1979.
ZOVANYI JENŐ: Magyarországi protestáns egyháztörténeti lexikon. 1977.